Pinguini - în ciuda aspectului lor caraghios au un caracter uimitor.
Aceste păsări vor da viață puilor lor
în ciuda celor mai vitrege condiții.
Camerele spion vor arăta cât de speciali sunt.
Din Antarctica înghețată...
până la tropicele arzărătoare...
aceasta e povestea celor mai devotați părinți din natură -
filmată cum nu s-a mai văzut.
PINGUINII SPION ÎN GRĂMADĂ
Cum își vede un pui de pinguin imperial părinții.
Părinții lui au călătorit peste marea înghețată
și au înfruntat viscolele ca să-l crească.
Pinguinii Humboldt sunt la fel de devotați.
Își apără puii
de soarele deșertului, una din multele sarcini cărora trebuie să le facă față.
Țopăitorii își cresc puii în Atlanticul de Sud bătut de furtuni.
Niciun alt pinguin nu este așa de devotat.
Acești părinți vor înfrunta provocări inimaginabile
ca să-și crească puii în cel mai dur loc din lume.
Lupta lor ia sfârșit numai când puii vor pleca pe ocean.
Povestea lor incredibilă începe
cu mult înainte de a se naște puii.
CĂLĂTORIA
Antarctica e casa a doar două din cele 17 specii de pinguin din lume.
Recent a apărut o nouă varietate -
PinguinCam.
Are o cameră de filmat în corp și una în ochi.
Trebuie să aștepte să apară legendarul său subiect.
Sunt pinguini imperiali - cei mai înalți și regali
pinguini din lume, de un metru înălțime.
Curiozitatea lor e încurajatoare.
Trebuie să accepte PinguinCam
dacă va fi să filmăm viața lor de foarte aproape.
Imperialii sunt niște pinguini foarte speciali -
singurul animal de pe Pământ care se reproduce în iarna antarctică.
Începe lunga călătorie spre zonele de reproducere
și pinguinii acceptă PinguinCam ca pe unul de-al lor.
În față, sunt mulți alți pinguini în marș.
Nu pot întârzia - destinația lor se află la mulți kilometri distanță pe marea înghețată.
Insulele Falkland din Atlanticul de Sud,
e zona de reproducere a Țopăitorilor.
Pinguinul nostru Țopăitor, cameră de filmat,
va înregistra sosirea adevăraților Țopăitori prin camera montată în ochiul său.
E însoțit de o versiune acvatică
care poate filma atât în apă cât și deasupra ei.
Camerele vor surprinde sosirea pinguinilor acasă.
După cinci luni petrecute pe mare, Țopăitorii se întorc acasă,
pentru a-și construi cuiburi în aceleași locuri unde s-au născut.
Sosesc mereu în același moment al anului, după ce au călătorit 640 kilometri,
din zonele de pescuit, din Argentina.
Adevărata provocare începe când ajung în apele mici -
trebuie cumva să acosteze.
Nu e ușor.
Sunt unele din cele mai agitate ape din lume.
Primii sosesc masculii.
Sunt 7.000 și vin în grupuri mici timp de cinci zile la rând.
Țopăitorii sunt caractere energice.
Duri, imposibil de înfrânt, nu se dau bătuți niciodată.
Așa și este.
Abia acostează, că valurile îi trag înapoi.
Hula puternică îi azvârle ca pe niște epave, dar nu se dau bătuți.
În sfârșit au reușit!
Victoria e de scurtă durată.
În ciuda calvarului lor, trebuie să încerce din nou -
o nouă generație de Țopăitori depinde de ei.
Când vor reuși, camera de filmat e pregătită.
Deșertul Atacama, din Peru, e cel mai arid loc din lume.
Casa celui de-al treilea și ultimul pinguin cunoscut...
...Humbolt.
HumboldtCam, un mecanism robotizat sofisticat,
patrulează pe țărmul unde vor sosi pinguinii.
Au întârziat - plaja e pustie.
Apoi, după zile întregi, în sfârșit sosesc.
Acești pinguini Humboldt vor avea de înfruntat provocări deosebite,
în încercarea de a ajunge la terenurile de cuibărit
și în creșterea noii generații.
Sunt foarte retrași și au fost filmați foarte rar,
dar imediat HumboldtCam transmite imagini de aproape, niciodată văzute.
Se deplasează printre ei fără să-i deranjeze.
Humboldt sunt singurii pinguini de uscat care trăiesc la tropice.
Supraviețuirea lor depinde de curenții care aduc
hrană și apă rece, pe aceste țărmuri.
La fel ca ceilalți pinguini și ei acceptă camerele spion ca pe unul de-al lor,
chiar dacă le testează.
Fenomen de scurtă durată.
Foci cu blană!
Vânarea pinguinilor e distracția lor favorită.
Pentru foci e doar un joc.
În realitate ele vânează pești și calamari.
Dar pinguinii Humboldt nu riscă nimic.
Mai sus pe plajă e o colonie de lei de mare.
Deși arată ca focile cu blană,
sunt de trei ori mai mari și omoară pinguini.
Sunt foarte mulți,
cam 20.000,
și blochează drumul pinguinilor spre locul de cuibărit.
Traversarea blocadei nu va fi ușoară.
HumboldtCam e pe poziție
când primul pinguin își încearcă norocul.
Aproape de țărm, leii de mare stau întinși pe pământ.
Înaintarea pare relativ ușoară.
Dar nimic nu e simplu.
E așa de ușor să faci un pas greșit.
Cale de întors nu există.
Cea mai bună opțiune e să alerge.
Din fericire, leii de mare sunt foarte lenți
și stângaci pe pământ.
Pinguinii îi evită de fiecare dată.
Un atac de aproape... apoi o mușcătură!
Dar scapă cu viață.
Avangarda reușește.
Doar pe moment!
Se cațără disperați ca să scape cu viață.
Următorii nu sunt la fel de norocoși.
La țanc, găsesc o ascunzătoare - o peșteră marină.
Poate fi un adăpost sau poate ascunde pericole.
Nimeni nu vrea să afle.
Înapoi în Antarctica,
pinguinii imperiali mărșăluiesc spre locurile de cuibărit.
E un drum lung și marea înghețată e plină de pericole.
Alunecările sunt ultima lor grijă.
A apărut o crăpătură mică.
E suficient ca să oprească marșul.
Crăpăturile din gheață se măresc și scad.
E nervos, dar marșul trebuie să continue.
Restul își încearcă norocul pe cont propriu.
Au și de ce să fie înspăimântați -
focile leopard patrulează în preajma acestor crăpături,
în căutarea de pinguini aflați în impas.
Pe măsură ce se adună tot mai mulți, gheața se pulverizează,
iar scăparea e tot mai grea.
Dar au niște unelte folositoare -
un colțar care îi ajută să iasă din impas.
În Falkland, camera de filmat e la datorie,
în timp ce pinguinii încep al doilea asalt asupra țărmului.
Vremea e tot nefavorabilă.
Dar ei își aduc aminte de o tactiă mai veche -
să înfrunte pericolul frontal!
Asta ușurează procesul și îi aduc cu picioarele pe pământ ferm.
Reușesc să treacă prima barieră, dar provocările nu s-au terminat.
Țopăitorii își construiesc cuiburile cât mai departe de valuri,
în vârful unei faleze înalte de 100 m.
E o cățărare dificilă - dar nu degeaba se numesc Țopăitori.
Nu au mai țopăit de cinci luni și și-au pierdut din îndemânare.
Reușită! Dar e vorba doar de primii metri.
Mai au de parcurs aproape o sută!
Camera de filmat e gata să înregistreze încercările lor.
E proiectată să filmeze în mișcare.
Poteca spre vârf pare ușoară, dar în curând camera se dă bătută.
În față cad picături, iar valurile cresc continuu.
A mai rămas doar unul...
...apoi nu mai e nimeni.
Trebuie să încerce din nou.
Înapoi în peșteră, pinguinilor le e teamă să intre.
E suficient un curajos și restul îl vor urma.
A fost înțelept să fie precauți.
În peșteră îi așteaptă o surpriză.
Lilieci vampiri.
Se hrănesc din orice creatură cu sânge cald și păsările nu fac excepție.
Nu e cale de scăpare, leii de mare le-au tăiat retragerea.
Trebuie să înainteze cu orice preț.
În timp ce se obișnuiesc cu întunericul, nu văd pericolul.
Liliecii vampir pot rezista cel puțin două zile fără să se hrănească cu sânge -
dar niciodată nu refuză o masă.
Peste tot se simte căldura corpurilor.
Spre norocul lor,
peștera are o cale de ieșire.
E vorba de un tunel care ocolește leii de mare și ajunge în cealaltă parte.
În timp ce se chinuie să se cațere,
o altă cameră îi filmează.
În fața pinguinilor apare o nouă provocare - deșertul încins.
În fiecare an,
se întorc în acest loc pârjolit și neospitalier ca să-și depună ouăle.
Nu au de ales -
deșertul se întinde de-a lungul țărmului pe sute de kilometri.
Trebuie să ajungă la cuiburi înainte să se facă prea cald -
o treabă neobișnuită pentru pinguini!
În Antarctica, pinguinii imperiali au o problemă total opusă.
Un ghețar a pătruns în marea înghețată
formând un labirint plin cu crevase -
orice greșeală poate fi fatală.
Dar incredibilul simț de orientare al pinguinilor îi ajută
sa ajungă la terenurile de împerechere.
Stând împreună,
și împărtășindu-și cunoștințele, șansele să se rătăcească scad mult.
Problema e doar să urmeze liderul,
dar e suficient o mișcare greșită...
...și totul poate deveni un fiasco.
Când ești singur, labirintul de gheață te dezorientează.
Cheamă, dar vocea lui se pierde în vânt.
Tovarășii lui își continuă drumul.
Scapă din labirint,
dar e prea târziu.
Va continua călătoria singur.
Luptând din greu, Țopăitorii mai au un ultim obstacol.
În cursa spre vârf, un pinguin cere ajutor.
Marea s-a retras și poteca pare sigură.
Dar aparențele sunt înșelătoare.
E prins într-o capcană iar marea nu și-a spus ultimul cuvânt.
A reușit!
De data asta marea e mai iertătoare.
Țopăitorii sunt foarte tenace.
Și asta e bine -
pentru că în față e o faleză și mai abruptă.
Niciun drum nu e ușor, dar el a ales unul foarte greu.
E nevoie de tehnică de cățărător.
Își folosește înotătoarele ca niște brațe,
ghearele ca niște crampoane
și ciocul ca un piolet.
Reușește,
dar un moment de lipsă de concentrare și pierde totul.
Din fericire, grăsimea corpului amortizează șocul căzăturii.
De data asta alege o cale mai puțin dificilă.
Pe culme,
pinguinii demonstrează că și-au redobândit calitățile de țopăitori.
E o cursă în sac pentru a ajunge la vechile cuiburi.
Dar alți masculi au ajuns deja.
E dificil să-ți reamintești locul cuibului de anul trecut.
Cei care au ocupat deja un loc nu îl mai părăsesc.
Nu se poartă cu blândețe cu nou-veniții.
În mulțime, o față familiară -
camara de filmat.
La fel ca celelalte camere, poate fi manevrată
pentru a găsi cel mai bun unghi, fără a deranja colonia.
De data asta reușește.
Când sosesc femelele,
7.000 de perechi se vor îngrămădi ca să-și crească puii.
Camera de filmat trebuie să se retragă...
...intră în scenă CameraOu.
Zece astfel de camere sunt împrăștiate în toată colonia.
Filmează continuu și de aproape.
Treaba masculului e să construiască cuibul.
Poate fi reprezentat de câteva crenguțe, dar fiecare element e o comoară.
Furtul de la vecini e o infracțiune, dar dă roade.
Locurile de cuibărit au fost ocupate
și ăsta e un moment care trebuie sărbătorit.
Acum trebuie să aștepte cel puțin o săptămână sosirea femelelor.
Pinguinul imperial singur, își continuă călătoria,
hotărât să ajungă la terenurile de împerechere.
Tovarășii lui sunt la câțiva kilometri în față,
iar vremea se schimbă.
E făcut să îndure furtunile antarctice,
dar nu e momentul potrivit să fie singur.
În față, ceilalți simt din plin forța viscolului.
Camera de filmat li se alătură,
în timp ce ninsoarea face drumul aproape impracticabil.
Pierd energie prețioasă.
Vântul bate cu 144 km/oră,
și ei se îngrămădesc ca să se încălzească.
E cea mai bună șansă ca să supraviețuiască.
Pinguinul singuratic luptă din greu.
E epuizat de efort și de frig.
Apoi, prin albul intens,
se văd forme la distanță.
Îngrămădeala tovarășilor i-a permis să-i ajungă.
Asta probabil i-a salvat viața.
Pinguinii Humboldt sunt aproape de locurile de cuibărit,
dar mai au de înfruntat un ultim obstacol -
o colonie de booby peruvieni
îi desparte de cuiburi.
Pe mare, cele două specii sunt competitori relativ egali.
Dar aici, booby a un armament mai bun.
Pinguinii au de înfruntat o pădure de sulițe.
O împunsătură în ochi înseamnă dezastru
și sunt mii de păsări printre care trebuie să treacă.
Singura apărare a pinguinilor sunt reflexele lor rapide.
Gata să scape, un pinguin încearcă să riposteze.
Dar nu reușește.
În sfârșit odiseea lor s-a terminat,
locurile de cuibărit sunt aproape.
Este o adevărată creșă, ascunsă în deșert.
Aici, sunt în siguranță față de leii de mare, păsările care cuibăresc și furtuni -
așa că merită să călătorești până aici.
Pinguinii Humboldt sunt păsări monogame și de obicei se împerechează pe viață.
Masculii sapă vizuine ca să-și apere puii de soarele din deșert.
E o muncă grea.
Colonia dăinuie aici de mult timp, încât s-a ridicat pe guano -
găinaț de pinguin acumulat de secole.
Și-a terminat treaba și femela se poate instala.
În câteva zile va depune primul ou.
Viscolul s-a terminat și pinguinii imperiali se trezesc, iar ziua arată complet diferit.
Nu pot întârzia.
Mai au de parcurs câțiva kilometri buni.
Camera de filmat ia un avans.
Zăpada proaspătă face alunecarea foarte ușoară.
În sfârșit se vede capătul călătoriei pinguinilor imperiali.
Un golf înghețat, localizat la joncțiunea gheții marine cu uscatul Antarcticii.
Pinguinii vin aici de mii de ani.
Aici gheața e solidă pe toată perioada sezonului de împerechere,
oferind adăpost pentru 3.000 de perechi.
Camerele spion sunt deja aici.
Și sub noi forme.
Mersul legănat al pinguinilor face parte din joc
ceea ce arată că noua cameră e considerată tot un pinguin.
Camera e un membru penat al coloniei.
Tot ea e prima care depune un ou!
O grămadă de CamereOu sunt gata la datorie.
În Insulele Falkland, 7.000 de Țopăitori masculi au așteptat
aproape două săptămâni sosirea partenerelor.
Și-au petrecut vremea gospodărind.
Apoi, imaginea pe care o așteptau -
femelele s-au întors.
Tehnica de surfing le ajută sa localizeze punctul preferat de acostare.
Marea e la reflux și asta le permite să acosteze cu eleganță.
După cinci luni de despărțire sunt nerăbdătoare să-și revadă partenerii.
Țopăitul e mai rapid decât mersul,
așa că pornesc spre colonie.
Masculii singuratici încearcă să le surprindă privirea.
Dar Țopăitori se împerechează pe viață și majoritatea femelelor au ales deja.
Ea se oprește să asculte.
Partenerul ei are o chemare distinctă, care o ajută,
să-l localizeze.
Nu l-a mai văzut de aproape jumătate de an.
Saluturile lor sunt numite "o etalare încântătoare."
Ciugulitul reînoiește legătura lor.
Nu toți au noroc în dragoste.
Acest mascul încă își așteaptă partenera.
Pinguinii imperiali nu au astfel de probleme,
pentru că în fiecare an își aleg o nouă pereche.
Pinguinii care își caută o parteneră stau relativ separat
și încep să etaleze.
Acest mascul nu trebuie să aștepte prea mult.
De data asta nu are noroc.
Dar are de unde alege.
Sunt 3.000 de posibile partenere.
Mersul legănat arată că e dornică.
Își imită mișcările pentru a confirma formarea unui cuplu.
Dar romanța lor aprinde scânteia geloziei.
O altă femelă încearcă să intervină.
Își ciupește rivala,
dar masculul nu intervine.
Femelele se luptă.
Cu ajutorul înotătoarelor.
Își trântește dușmanca la pământ,
dar lupta nu s-a terminat.
Perechea ei intervine.
De data asta e înfrântă.
Își clamează victoria.
Dansul sincronizat avertizează că sunt o pereche.
A venit timpul să treacă la treabă.
E primul lor sezon de împerechere și se vede clar că nu au experiență.
Exact când au crezut că reușesc,
rivala s-a întors.
Are multe posibilități să strice momentul.
E vremea să găsească un loc mai liniștit.
Înapoi la Țopăitori,
masculul singuratic încă își așteaptă perechea.
Dar în curând ochii săi încep să rătăcească.
Camera și-a găsit un admirator.
Pinguinul etalează ca să-și arate dorința.
Poate că e un robot, dar e dragoste la prima vedere.
Ciugulitul e un semn că masculul are intenții serioase.
Par să se potrivească.
Dar unele povești de dragoste nu se împlinesc.
Sosește adevărata pereche...
...și e foarte grăbită.
E o pasăre geloasă.
Camera e pedepsită.
Cuplul s-a reunit.
Acum nu au ochi decât unul pentru altul.
Camera a fost părăsită,
dar revine singură pe poziție...
...în timp ce perechea are de recuperat timpul pierdut.
În colonia de pinguini imperiali,
după împerechere, noile cupluri stau împreună.
După două săptămâni, singurul lor ou va fi depus.
Ambii împărtășesc acest moment important.
Pe gheață, ouatul e o provocare.
Oul riscă să înghețe repede,
și toată zdroaba lor va fi degeaba.
Ea își îndoaie coada ca să prindă oul,
în timp ce picioarele amortizează căderea.
Succes!
Își arată comoara -
partenerul trebuie să înțeleagă că și el are responsabilități.
În curând va fi rândul lui să-l îngrijească.
Pentru femelă,
ouatul a fost un moment epuizant
și în curând va pleca pe mare ca să-și refacă forțele.
Viitorul puiului
depinde acum de puterea și rezistența tatălui.
Înapoi în Falkland,
ouăle Țopăitorilor încep să apară în toată colonia.
Ei depun două ouă, primul e mai mic decât al doilea
Oul mai mic e o poliță de asigurare - adesea e luat de prădători.
Cel mai des de către Skua.
Strategia lor e simplă -
atacă din înaltul cerului.
În curând colonia intră în alertă maximă...
...și se pregătește de apărare.
Formează o fortăreață de ciocuri ascuțite, imposibil de străpătruns.
Skua a pierdut avantajul surprizei și se retrage.
Unindu-și forțele, colonia învinge.
Iar acest pinguin și-a păstrat ambele ouă.
În Peru, pinguinii Humboldt depun și ei două ouă,
dar le ascund într-o vizuină.
Și aici sunt hoți de ouă.
Condorii își sincronizează sosirea cu perioada de cuibărit.
Este un pic reticent să intre în vizuină.
Pinguinul va lupta crâncen ca să-ș apere ouăle
și respinge cu ușurință condorul.
Apărate în subteran, de obicei ambele ouă supraviețuiesc.
În colonia de Țopăitori, e momentul schimbului de ture.
După două săptămâni,
femela pleacă pe mare.
La fel ca la imperiali, predă îndatoririle părintești masculului.
Unele mame nu sunt prea convinse că asta e o idee bună.
Trebuie convinsă cu blândețe.
El încearcă o abordare mai fermă...
...dar ea refuză să se miște.
Când îmbrâncelile se întețesc, chemarea mării învinge.
Femelele nu a mai mâncat de două săptămâni.
Urmează goana spre ocean și hrană.
Mulți se bucură de succes -
când se vor întoarce, vor fi noi guri de hrănit.
La imperiali, schimbul de tură e mult mai riscant.
Masculul încurajează arătându-și buzunarul pentru ou
unde acesta va fi apărat.
Dar ea e reticentă față de mascul,
să-i încredințeze o responsabilitate atât de mare.
El atinge oul cu ciocul, cu blândețe, semn că va avea grijă de el.
Transferul oului e o operațiune delicată -
dacă stă prea mult pe gheață embrionul va îngheța.
Succes - oul e acum în siguranță în buzunar.
E vremea ca femela să plece.
Ea și celelalte femele se vor reîntoarce în mare.
Va fi o călătorie lungă.
Iarna se apropie
și temperatura în scădere a înghețat și mai mult din ocean.
Masculul va avea grijă de ou în lungile zile întunecate care vor urma.
Datoria femelei e să revină, la primăvară, cu hrană.
Pentru mascul, urmează o provocare foarte dură.
Pe măsură ce vremea se strică, trebuie să-și apere investiția
în timpul celei mai aspre ierni de pe Pământ.
Înapoi pe Insulele Falkland,
a început agitația.
Un ou a eclozat.
Este un moment magic...
...dar acest bulgăre de puf va aduce
noi provocări pentru părinți.
Data viitoare, camerele spion vor descoperi cum acești pui
supraviețuiesc într-unul din cele mai aspre medii de pe Pământ.
Traducerea și adaptarea © Pogăru'